Ce să spui? Dacă face plângere, vei fi acuzată.
Unde e Somayeh?
Acolo.
Du-te. O iau pe ea și vin.
Haide.
Da?
Dormea. Am încuiat ușa ca să nu poată ieși.
Și dânsul încuia ușa și-mi lăsa mie cheia.
Am văzut că dânsul face asta, așa că...
Spune că l-ai legat de pat.
M-am temut că se va trezi și se va răni singur.
Mi-a fost teamă pentru el.
De ce ai plecat?
- Trebuia s-o lovești pentru asta? - Liniște!
Cine-a spus că o poți atinge pe soția mea?
Dle, ieșiți din cameră.
Lor nu le pasă de onoare. Mie îmi pasă.
- Nu fi agresiv. - Părăsiți camera.
Vreau să fac o plângere împotriva acestei femei.
Scrieți o declarație.
Duceți-l pe tatăl dvs la un doctor. Dacă e rănit, aduceți un raport medical.
Și cu plângerea noastră ce se întâmplă?
Semnați asta și puteți pleca.
- Trebuie să plătiți cauțiunea. - Pentru ce?
Sunteți acuzat de crimă. Nu vă pot lăsa să plecați.
Despăgubirea pentru crimă e 40 de milioane.
Și cum fac eu rost de banii ăștia?
Locuiesc la tatăl meu. El are Alzheimer.
Dacă nu plătiți, mergeți la închisoare.
Tatăl meu nici nu poate veni aici.
E bolnav.
Vă rog să nu faceți asta.
Nu pot merge la închisoare.
L-am lăsat acasă singur, ca să pot veni aici.
Nu pot să merg la închisoare.
N-am cum să plătesc despăgubirea.
Nu depinde de mine. Asta e legea.
Stați puțin.
Ce fac cu tatăl meu?
L-am lăsat acasă și am încuiat ușa ca să vin aici.
Copilul meu va veni acasă, de la școală.
Vă rog... Ce scrieți?
Nu mai pierdeți timpul. Mergeți și sunați.
Nu pot merge la închisoare. Nu merg.
Scrieți ce vreți!
Aduceți un polițist.
Pentru ce? Nu o faceți. Vă implor!
Vă rog să nu scrieți.
Îmi distrugeți viața.
Nu mai pierdeți timpul. Mergeți și sunați.
Termeh, am rămas aici. Mă țin peste noapte.
Nu-ți face griji, nu e grav. Dar vei sta singură în noaptea asta.
Să ai grijă de casă. Să-l duci pe bunicul regulat la baie.
Ai grijă de tine. Te sun mâine.
Dacă n-ai fi plecat, tata n-ar fi acum la închisoare.
Tatăl tău nu e închis din cauza mea.
A lovit o femeie însărcinată.
Ea a venit fiindcă ai plecat tu.
Nu mai putea tatăl tău de supărare când am plecat eu.
Știa că nu pleci de tot.
I-ai spus tu?
Nu, știa.
Spune-mi adevărul. I-ai spus tu?
Ia-ți lucrurile, mergem la bunica ta.
- Și bunicul? - Îl luăm și pe el.
Am teme, eu nu vin.
- O să rămâi singură... - Bine.
Să nu te prind că mă suni.
Nici măcar nu mi-a cerut să rămân. Nu a refuzat să divorțeze.
După ce am trăit împreună 14 ani.
Tată!
Ce cauți aici?
Cu cine ai venit?
Nu aveai un examen?
Nu, mâine am.
Cu cine ai venit?
Bună seara.
Nu puteai să ne spui că ai necazuri, ca să te ajutăm?
N-am vrut să vă deranjez.
Prostuțule.
- Așază-te. - Nu se poate, dnă, are o audiere.
- Unde e bunicul? - E pe mâini bune.
Cum spuneau?
"Copilul meu"... De parcă fiul lor de 18 ani ar fi fost înjunghiat.
Ai vorbit cu ei?
Nu se poate discuta cu bărbatul.
I-am spus femeii că e tânără și că poate încerca și la anul.
Ce s-a întâmplat?
- Trebuie să fac evaluarea casei. - Bine, du-te.
Bună.
- Mă întorc. - Ne găsești aici.
Mulțumesc.
- Bună ziua, dnă Lavasani. - Bună ziua, ce faceți?
Bine, dvs?
- Ne pare rău că vă deranjăm. - Nu, ce deranj?
E adevărat ce spun ei?
Da, din păcate, a împins-o, ea a căzut și a pierdut sarcina.
Și ce să le spun?
Nu știu ce vă vor întreba.
Și dacă întreabă ceva ce-l pune într-o lumină negativă?
Cred că ar trebui să spuneți adevărul.
Vă rog să nu stați acolo.
Unde era?
Dl Lavasani era în bucătărie.
Nu a reacționat la conversația dvs?
Dacă a făcut-o, nu am observat.
Cum v-ați dat seama că e însărcinată?
Cred că ea mi-a spus.
Dvs m-ați întrebat. De ce v-aș fi spus eu?
Fiica ei desena un bărbat și o femeie.
A spus că sunt mama și tatăl ei.
I-am zis că mama ei nu e așa grasă, iar ea mi-a spus că e gravidă.
- N-ați observat după cum arăta? - Nu.
De ce minți? Tu ești femeie.
Nu-ți dai seama când o femeie e însărcinată?
Chiar dacă mi-aș fi dat seama, ce importanță are pentru dl Lavasani?
Femeia asta e profesoara fiicei sale. Au aranjat ce să spună.
- De ce o insulți pe doamna? - N-a vorbit nimeni cu tine.
Când aș fi putut să aranjez ce să spună?
Am fost aici noaptea trecută.
Un lucru e clar. Acum, când stăm de vorbă,
bărbatul acela de acolo ne poate auzi, nu-i așa?
Eu nu te-am auzit.
Eu am alte lucruri pe cap.
De ce aș fi ascultat conversația voastră?
- Trebuie să jur pe Coran? - De parcă ai crede tu în Allah!
Nu, Allah e numai pentru voi!
Deschideți geamul acela.
E un om respectabil.
De un an de zile merg la ei, să fac meditații cu fiica lor.
Nu e genul acela de om.
De ce și-a ascuns sarcina?
Dacă aș fi știut, n-aș fi angajat-o.
De ce ai angajat-o fără permisiunea soțului ei?
Mulțumesc.
Puteți pleca.
Mulțumesc.
"În timpul Perioadei Sasanide, existau două categorii de oameni:"
"aristocrații, clasa superioară, și plebeii, clasa... inferioară."
Ce v-au întrebat?
Dacă tatăl tău știa că e însărcinată.
Să ne iertați că v-am răpit din timpul dvs.
Nu e nimic de iertat.
Scumpete, cum a pierdut mămica ta copilul?
A durut-o burta.
De ce?
A bătut-o tati?
De ce s-o bată soțul ei?
Poate fiindcă nu i-a spus că lucrează în casa cuiva.
- A lovit-o? - Mami și tati nu se bat niciodată.
Și atunci, de ce se băteau în desenul făcut de tine?
Tu mi-ai arătat.
Acum nu se mai bat.
Nu?
Ești sigură?
Ieri a spus că nu știa despre sarcina ei.
Acum spune că nu a împins-o.
Iar tu stai acolo și nu spui nimic!
Spune adevărul, nu m-ai împins?
- Nu am spus că... - Ascultați-mă...
Nu mai repetați aceleași lucruri.
Cât de departe e ușa de scări? Doi metri?
Ce altceva ar fi putut să pățească?
Holul din casa noastră...
- Ascultați-mă... - Eu vorbeam!
Nu mai vorbi, răspunde!
Liniște!
Ai venit aici ca să răspunzi.
Vreau să-mi răspunzi la o întrebare.
Vreau să-l întreb ceva...
Întreabă-mă.
Dacă nu ai făcut nimic greșit, de ce ai venit la spital,
ca să vezi ce a pățit?
Am venit din bun-simț.
Unde-ți era bunul-simț când ai lovit-o?
Mai era cineva acolo în timpul conflictului?
Vecinii erau acolo.
O să-i chem ca martori.
Sunt corupți și ei, ca și profesoara.
M-a insultat de la bun început!
Și am mințit?
Eu hotărăsc cine minte.
Dvs să faceți liniște.
Dle, știți că fosta lui soție a plătit cauțiunea?
Incredibil!
Dnă, poate garanta cineva pentru dvs?
Cum adică?
Pot garanta pentru dvs o firmă sau un angajat guvernamental?
- Nimeni. - De ce să garanteze?
Fiindcă a fost acuzată.
Acuzată de ce?
- Conform plângerii dânsului... - Care e nejustificată...
A recunoscut că i-a legat tatăl de pat și l-a încuiat.
V-am explicat de ce.
- Copilul ei tocmai a murit! - Nu ridicați tonul!
Nu ți-e rușine? Te consideri bărbat?
Am spus să faceți liniște.
În numele lui Allah, ascultați-ne și pe noi.
Răstălmăcește totul.
A bătut-o pe soția mea, iar ea a pierdut sarcina.
E clar ca lumina zilei! De ce sunteți nedrept?
Ascultați-ne și pe noi!
Dacă mai țipați la mine, vă închid pentru trei zile.
Am pierdut totul. Credeți că mi-e frică de închisoare?
Ar trebui să vă temeți de Allah.
Dle Izadi, chemați un polițist să-l aresteze.
Dle, în numele Coranului, n-o faceți.
- Nu, lasă-i să vină, să mă ia. - Ieși de aici și stai liniștit.
De ce să stau liniștit? Să-mi calce drepturile în picioare?
Veniți afară.
- Bine, plec. - Dle, veniți.
- Să-mi iau casca. - Haideți afară.
Am lucrat zece ani cu un cizmar.
M-a concediat și m-a trimis unde oi vedea cu ochii.
I-am ținut în procese un an de zile. Și când s-a terminat totul... nimic.
Mi-au spus să plec acasă.
Dar de data asta nu mă mai las.
De data asta e diferit.
Nu mai am nimic de pierdut.
Problema e că nu pot să vorbesc precum tipul ăsta.
Eu am sângele fierbinte.
Nu!
Hojjat?
Nu mă simt bine.
- Așază-te acolo. - Să mergem!
- Ce vreți? E calm. - Trebuie să-l iau.
O să vorbesc cu judecătorul!
Stai acolo și nu te mișca!
Dle...
Vă implor...
Vă rog, lăsați-mă să vorbesc!
Dle judecător, e doar stresat.
I-am permis destule în astea două zile.
Vă jur, a tot stat prin închisori luna trecută!
Creditorii lui l-au trimis după gratii.
I-am implorat să-i dea drumul.
Vă implor să-l iertați!
Dle judecător, priviți.
Uitați-vă la astea.
Dle, pot să vă rog să-l iertați de data asta?
Dle, în fiecare zi trebuie să ia astea.
Vă jur că nu mint.
De când a fost concediat, a căzut în depresie.
Nu se poate abține.
Dle, sunteți ca un părinte. Vă rog să-l iertați!
Du-te și spune-i să caute pe cineva să garanteze pentru tine.
Allah să vă binecuvânteze!
Nu părăsiți clădirea.
Nu, îl aștept pe el să se întoarcă.
O întrebi?
Va crede că o fac doar fiindcă mi-a plătit cauțiunea.
Las-o să creadă asta.
Tată... te rog.
Bine.
Îmi promiți.
Vrei să promiți și tu?
Tată?
Ce e?
Nu știai că Razieh era însărcinată?
Nu.
De ce?
Eram curioasă.
De ce te interesează?
Aseară, mama a spus că știai.
Era de față, ca să mă vadă pe mine că știu?
A spus că atunci când ai aflat de moartea pruncului lui Razieh,
nu ai spus nimic.
Nu ai întrebat dacă era însărcinată. Nu ai rămas surprins.
În asemenea situații, oamenii întreabă de obicei dacă era gravidă.
A fost ca și cum știai deja.
Mama ta vrea să te stârnească împotriva mea.
O întrebi?
Nu pot.
Dar mi-ai promis.
Îmi pare rău.
Pe ce treaptă era ea?
Pe aceea.
- Asta? - Cealaltă.
Du-l pe bunicul înăuntru. Mă întorc imediat.
- Ești supărată pe mine? - Nu.
Ai fost sus?
Da, am fost la dna Kalani.
Pentru ce?
I-am spus că vin să investigheze. Să fie prudentă.
De ce prudentă?
Prudentă fiindcă...
... fiindcă vor veni în investigație.
Nu e bine așa?
Dacă vor să spună adevărul, de ce trebuie să fie prudentă?
Termeh...
Da?
Vino cu mine.
- Am teme de făcut. - Lasă-le deocamdată.
Imaginează-ți că eu sunt ea.
E bine așa?
Când cineva e împins, cade drept.
Nu se lovește de aici, apoi ricoșează,
apoi se lovește de aici, se răsucește, se lovește din nou și cade jos.
Nu-i așa?
Dacă aș fi aruncat-o de acolo, ar fi căzut pe treptele acelea
sau s-ar fi dus direct în balustradă.
Nu ar fi căzut așa.
Imaginează-ți că ești aruncată. Cum ai cădea?
- Atunci, cum a ajuns până acolo? - Nu știu.
Spun doar că nu a fost aruncată pe treptele astea.
Du-te și stai acolo.
- De ce nu le spui anchetatorilor? - Lasă-i pe ei.
Vreau să știi tu. Haide.
V-a aruncat în direcția asta?
Nu, către scările ce duc în jos.
Priviți!
Ușa nu mi-ar fi permis să fac asta, nici chiar dacă aș fi vrut.
Unde ați căzut?
- Pe scările astea. - Pe care treaptă?
Cred că era asta.
Credeți sau sunteți sigură?
Nu sunt sigură.
Dnă, aici ați găsit-o?
N-am văzut-o căzând.
Când am ajuns aici, era pe prima treaptă de jos.
De ce nu spui nimic? Du-te și arată-le cum te-a aruncat.
Îmi era atât de rău, încât nu știam ce se întâmplă cu mine.
Uitați, stau eu în locul ei.
Dvs stați în prag și mă împingeți cât de tare doriți.
Eu spun că e imposibil să fi căzut într-acolo.
Normal că tu nu o să cazi. O femeie gravidă cade ușor.
Atunci, vino tu aici și-ți alegi pe cine vrei să te împingă.
Eu spun că nu e posibil.
Eu spun că dacă era împinsă de aici, nu ar fi căzut pe scările alea.
Ce scări? Ea spune că a căzut pe treapta aceea de sus.
Toți spun că au văzut-o acolo jos.
Dnă, ați văzut-o să fie împinsă?
De acolo, de sus, n-am putut vedea ușa, dar am văzut scările când a căzut.
Puteți să-mi arătați unde erați?
Poate că a amețit și a căzut.
De câte ori ai umblat pe scările astea?
Atunci de ce nu a amețit?
Scuzați-mă.
În acea dimineață am întrebat-o de ce era gunoi pe trepte.
A spus că a amețit și că a scăpat sacul.
Nu-i așa?
- Ea a dus gunoiul jos. - Mie mi-ați spus că ați amețit.
Dnă Kalani, nu a spălat scările în ziua aceea?
Scările erau ude. Poate că a alunecat.
Ticălosule! Tu ai făcut-o să alunece.
Puțin respect!
Eu sunt politicos în fața familiei tale.
Așa și trebuie, rahat ce ești!
Nu înjura.
Du-l afară.
Ați vrea să spună vecinele lui ceva împotriva lui?
Dacă puteți dovedi că mint...
Și credeți că spun adevărul?
Să mă ia dracul, că pierd timpul aiurea pe aici!
Scuzați-ne. Dați-ne rucsacul ei.
Poftim...
Nu vrei cartea ta de desenat?
Scumpo, nu fi supărată că mă cert cu mama și cu tatăl tău...
Lasă-mă să ți-o bag în geantă.
Mămica mea nu a luat banii tăi.
Știu.
Nu de asta m-am certat cu ea.
Atunci, de ce?
M-am supărat fiindcă l-a lăsat singur pe tatăl meu.
A fost la doctor.
Du-te.
Să ai grijă de tine.
La cererea tribunalului, îl voi consulta și-mi voi nota ce văd.
Dle doctor, vedeți bine că nu mai vorbește.
Nu ați spus că are Alzheimer?
Da, dar înainte să se întâmple asta, mai vorbea puțin.
Aici e un cabinet medical. Asta o dovediți la tribunal.
- Are vreo vânătaie? - Da, câteva.
Ce s-a întâmplat?
Nu sunt sigur că și-a făcut vânătăile când a căzut din pat.
Nu alerga.
Mamă, lasă geamul jos. Se ceartă.
Nu vedeți că asta e o școală pentru fete?
Am o singură întrebare pentru doamna aceasta.
Nu aveți voie să intrați aici.
Duceți-vă și certați-vă la poliție.
N-am venit cu chef de ceartă. Vreau doar să vorbesc cu dânsa.
N-am nimic să vă spun. Nu vă cunosc pe dvs sau pe soțul dnei.
- Și de ce-ați mințit la tribunal? - Când a mințit?
Știe ea când a mințit.
Dle Safaei, chemați poliția.
Nu mă speriați cu poliția.
Dânsa nu e implicată.
Și de ce a încercat s-o facă pe fiica mea să vorbească?
N-am făcut așa ceva.
Ești profesoară. Nu ți-e rușine?
De ce ai întrebat-o dacă am lovit-o pe mama ei
și a pierdut copilul?
N-am făcut așa ceva.
Te-ai luat după desenul unui copil de patru ani
și i-ai spus că am lovit-o pe mama ei și de asta a pierdut copilul?
Nu am spus asta.
De ce credeți că ne batem soțiile și copiii precum niște animale?
Jur pe Coran că suntem oameni ca și voi.
Eu nu am nimic de pierdut.
Spuneți-i soțului dvs să nu mă împingă la vreo nebunie.
Aștept la ușă.
Eu sunt șomer.
O să stau toată ziua acolo. Trebuie să ieși până la urmă.
Vino la tribunal și spune că ai mințit
sau aflu eu care e treaba dintre tine și soțul dnei.
Să-ți fie rușine. Până acum am fost răbdătoare.
- Și de ce-l aperi? - Am spus adevărul.
- Adevărul? - Da!
Pune mâna pe asta și jură!
De ce să jure? Ce legătură are cu dânsa?
Nu mi-e frică. Ce vrei să jur?
Ai spus că soțul dnei nu știa că soția mea e gravidă.
- Da. - Jură.
Jur pe acest Coran că în acea zi, acasă la ei,
soțul dnei era în bucătărie și nu ne-a auzit discutând.
E bine? Să mai jur și altceva?
E nebun.
Sunați-vă soțul. Nu plecați singure.
Nu vreau să afle și el. Îmi pare rău.
De ce stați toate aici?
Alo?
Alo, dnă Qahraei.
V-am lăsat un mesaj.
Puteți să răspundeți?
Se pare că în acea zi i-ați dat doamnei care a avut grijă de tatăl meu
numărul unui ginecolog.
Voiam să vă cer acel număr, să văd dacă a fost atunci la doctor
și să aflu care a fost problema.
Aș aprecia dacă m-ați suna. Vă mulțumesc.
Ce vrei să faci?
Ce anume?
Vrei s-o ții tot așa? În fiecare zi câte o ceartă?
De ce? Ce s-a întâmplat?
Azi a fost la ea la școală și a făcut-o de râs în fața tuturor.
Ce a spus?
A strigat "tatăl ei mi-a ucis pruncul".
Cum se mai întoarce ea acum la școala aceea?
Tu știi ce faci?
Ce fac eu?
- Face amenințări. - N-ar îndrăzni!
Termeh, du-te în camera ta.
Dacă-ți omoară și el ție copilul, când se întoarce de la școală?
Și ce-ai vrea să fac?
Să fug în străinătate cu tine?
Dă-o naibii de străinătate! Nu se poate discuta cu tine?
Aici e vorba de Termeh și de situația în care ai pus-o.
Eu am pus-o în situația asta?
Ai tupeul să mă acuzi pe mine?
Cine a plecat de acasă?
Cine a intentat divorț?
Ai spus să plec când vreau eu.
Și de ce te-ai întors?
Nu m-am întors. Sunt aici din cauza situației ei.
Situația ei e bine-mersi.
- Ai două alegeri... - Nu încerca să mă intimidezi.
Ce intimidare?
Fie îți rezolvi problema...
- Știu eu ce-am de făcut. - N-ai lovit-o tu?
Nu a căzut ea? Nu i-a murit copilul?
Ba da! Eu i-am omorât copilul!
De ce ești atât de încăpățânat? Plătește despăgubirea și gata.
- Nu vreau să plătesc cu forța. - De ce cu forța?
Pune-te în locul lor!
- Nu sunt responsabil de problemele lor. - Copilul lor a murit!
Și tatăl meu a fost rănit! Nici măcar nu mai vorbește!
Nu mai vorbea de mult timp.
Eram mulțumit cu puținele vorbe pe care le mai scotea.
E la fel de rău ca a pierde un copil?
M-ai văzut tu pe mine că am făcut asta?
- Atunci, cum l-a pierdut? - Nu știu.
E posibil ca soțul ei să fi făcut ceva, iar ea să dea acum vina pe mine.
Fata ei mi-a spus că în acea zi a fost la doctor.
De ce n-a putut aștepta două ore să meargă la doctor?
De ce l-a legat pe bătrân de pat și a plecat?
Doctorul a spus că pruncul a murit din cauza unei lovituri.
De unde știm că lovitura a venit de la mine?
Nu pot accepta asta până nu văd dovada.
Bine, lasă-mă s-o iau pe Termeh.
Să-ți fie rușine că vrei să-mi faci asta acum.
Îmi fac griji pentru ea.
Copilul tău vrea să locuiască aici. Trebuie să stea aici și să învețe.
Ce să învețe? Ceartă și încăpățânare?
Să învețe să nu fie o lașă ca tine, care cedează atât de ușor.
El știe pe cine să sperie. De ce nu mă amenință pe mine?
Da, sunt o lașă.
Întreaga ta viață, în loc să-ți rezolvi problemele,
fie ai fugit unde ai văzut cu ochii, fie ai ridicat mâinile și te-ai predat.
Spune-mi de ce vrei să pleci din țara asta.
Ți-e frică să stai.
Am fost plecată o săptămână, iar tu nu te-ai descurcat.
Nu m-am descurcat și-mi asum asta.
Dă-mi-o pe Termeh și fă ce vrei tu să faci.
Termeh, scumpo, eu nu te oblig să stai.
Mergi unde vrei tu.
Tot nu vrei să vii?
"Vinde kilogramul cu 20."
"Dacă vinde zilnic 270 kg..." Scrie 270.
"... cât profit obține într-o zi?"
Cum rezolvi asta?
Ai mințit?
Poftim?
Ai mințit?
Legat de ce?
Când ai spus că nu știai de sarcina ei.
De ce?
Ai spus că nu le-ai auzit vorbind pe dna Qahraei și pe Razieh.
Așa e.
Atunci, de unde ai știut că dna Qahraei i-a dat acel număr?
Nu i l-a spus tot atunci?
Bine.
Dacă vrem să calculăm profitul...
Da, am știut.
Mama ta spune adevărul.
Când vorbeau pe hol, am auzit totul din bucătărie.
Și de ce ai spus că n-ai auzit?
Știi ce s-ar fi întâmplat dacă aș fi recunoscut asta?
Aș fi fost închis între unu și trei ani.
M-am gândit doar la ce s-ar fi întâmplat cu tine...
Cu cine ai fi rămas.
Am spus că n-am știut.
Dacă știai, de ce ai lovit-o?
Știam că e gravidă, dar atunci nu mi-am mai dat seama.
Uitasem. Nu mă mai gândeam la asta.
Spune-le asta.
Legea nu ține cont de asta.
Pe ei îi interesează doar dacă am știut sau nu.
Uită-te la mine.
Dacă asta îți dorești tu, le voi spune.
- Bună. - Bună, scumpo.
Nu ți-am spus să nu vii în față?
Dnă Qahraei!
Ce faci?
Dnă Qahraei, așteptați...
Dacă opriți, vreau să vă explic ceva.
Vă rog să-mi permiteți...
Tată!
Cine e responsabil acum de siguranța copilului meu?
Dacă nu aveți martori, nu putem face nimic.
Deci, dacă nu am martori, ar trebui să aștept s-o ucidă
și abia apoi să vin la dvs?
De unde să știu eu dacă spuneți adevărul?
De ce aș minți?
I-aș târî până aici pe tatăl meu și pe fiica mea doar ca să mint?
- Ea e aici, acum? - Da, afară.
Puteți s-o întrebați pe ea.
Mi-e teamă s-o las la școală. Mi-e teamă să-l las pe tatăl meu acasă.
Reclamantul e aici?
- Mai ai de scris? - Puțin.
- Nu știai că soția lui era gravidă? - Nu știam.
Când vorbea cu profesoara, nu le-ați auzit?
Nu le-am auzit.
Serios?
Vreau doar să spun că...
Profesoara a venit și și-a schimbat declarația.
Spune că știai.
- Spune că știam? - Da, a venit ieri.
A amenințat-o...
Răspunde-mi. Le-ai auzit sau nu?
Am spus că nu.
De unde ai știut despre numărul doctorului?
- Mi-a spus fiica mea. - Ce ți-a spus?
Că a luat numărul de la profesoară.
- Spune-i să intre. - Acum?
Și așteaptă afară.
Ce întrebare?
La ce vrea să-i răspund?
Nu știu. Dă-mi mie asta.
Ce ai de spus?
Nu m-ați întrebat nimic.
Nu ți-a spus tatăl tău ce vreau să te întreb?
Nu.
- În ce clasă ești? - A șasea.
În ziua în care profesoara a venit la voi acasă
și a întrebat-o pe dna aceea despre sarcina ei, erai acolo?
Nu eram acolo. Mă dusesem să-mi iau cărțile.
Și de unde ai știut că a luat numărul doctorului de la profesoară?
I-a dat numărul mai târziu, când pleca.
- În fața ta? - Da.
De ce nu i-ai spus tatălui tău mai devreme?
Ce?
Că a luat numărul doctorului de la profesoara ta.
Nu credeam că l-ar interesa pe tatăl meu.
Și i-ai spus tu tatălui tău sau a auzit el singur?
Că i-a dat numărul? Eu i-am spus.
- Tu i-ai spus? - Da.
Bine.
- Cu ce-am greșit eu? - Cu nimic. Ai dreptate.
Nu-și asumă responsabilitatea.
Recunosc că el e vinovat, dar ce se va întâmpla până la urmă?
Vreo doi ani prin tribunale pentru a stabili despăgubirea.
Dar de ce? Asta mă deranjează pe mine.
De ce credeți că fac asta pentru bani?
Când am spus eu asta?
Credeți că sunt un coate-goale, că mi-a murit copilul,
iar eu nu pricep nimic.
N-am spus nimic de genul ăsta.
Să vedem ce are de spus.
Nu există altă cale.
Copilul tău nu se mai întoarce.
Soțul meu nu va fi spânzurat.
Soțul ei nu a făcut-o intenționat.
Sunt oameni buni, îți oferă o soluție.
Ia banii și retrage-ți plângerea. Ai mare nevoie de bani.
Să stabilim noi o sumă și-l conving eu pe soțul meu.
Trebuie să-l convingem pe el? Vă rog să ne lăsați în pace.
Te comporți de parcă nu ai avea nevoie de bani.
Uită-te la tine.
Nu-l lăsați să plece.
Așteaptă puțin. Vreau să vorbesc cu tine.
Te-ai întors de tot?
Mamă...
Lasă-mă pe mine să vorbesc cu el.
Vino și așază-te. Vreau să vorbesc cu tine.
Te aud și de aici.
Am fost să vorbesc cu soțul ei azi.
Așază-te.
Am ajuns la o înțelegere cu el.
Va accepta 15 milioane, în loc de 40 de milioane.
Trei cecuri de cinci milioane și-și va retrage plângerea.
Cum îndrăznești să vorbești cu el despre bani?
Îmi fac griji pentru siguranța copilului meu.
Nu pricepi.
Chiar și acum, când ați întârziat, mi-am făcut griji.
De ce te amesteci tu?
N-am venit aici să mă cert.
De ce nu pot să te fac să înțelegi?
Nu mi-ai spus că e vina mea, fiindcă eu am adus-o?
Că dacă nu aș fi plecat, toate astea nu s-ar fi întâmplat?
Atunci, lasă-mă pe mine să repar lucrurile.
Dacă plătesc, înseamnă că îmi recunosc vina.
- Dar el a fost de acord. - Nu ne va lăsa în pace.
- Nu o va face, oricum. - De ce să-l mituiesc?
Consideră că e zestrea mea.
Dacă ar trebui să fac asta, m-aș milogi și aș lua bani cu împrumut
pentru a-ți putea da zestrea.
Dar nu am bani ca să plătesc pentru șantaj.
Fiica noastră e la pubertate. Suferă.
Deci tu înțelegi sensibilitatea pubertății sale.
Dacă ar fi suferit, nu ar fi rămas aici.
De ce crezi că a rămas?
Te-a ales pe tine?
A făcut-o ca să nu ne despărțim.
Știe că nu aș pleca nicăieri fără ea.
Suferă, dar nu își dă seama.
Sună-i acum și spune-le că nu plătesc nimic
până nu mi se dovedește că eu sunt vinovatul.
O să-mi vând mașina.
Nu o vinde pentru mine.
Nu e pentru tine.
Dacă fata ta nu valorează...
De ce vorbești prostii? Nu banii sunt problema.
Nu voi avea odihnă până când fata mea nu va fi în siguranță.
Nu ai dreptul să faci nimic.
Ai înțeles?
Dacă n-aș fi făcut nimic, acum ai fi fost la închisoare.
Vino la tribunal și retrage-ți cauțiunea.
Nu vreau să stau în libertate în condițiile astea.
Ridică-te, Termeh.
Ridică-te și hai să mergem.
- Am spus să te ridici. - Mamă, te rog!
Nu vreau să stai aici.
Nu, mamă, nu te las.
15 milioane sunt mai importante decât viața copilului tău?
Nu te las să faci asta. Dacă fata noastră nu e importantă...
Mamă, te rog, ascultă-mă! De ce faci asta?
Ai spui că rămâi.
Eram proastă!
Mamă, te rog...
Te aștept în mașină.
Stai acolo câteva zile, până termini cu examenele.
Bunicii tăi sunt acolo.
Va fi mai plăcut pentru tine.
N-ai spus că nu e ceva grav?
A devenit grav.
Termeh...
Scumpo...
Dacă plângi tu, o să plâng și eu.
De ce nu-i plătești, ca să vină mama înapoi?
Nu are nicio legătură cu întoarcerea mamei tale.
Ba da. Venise ca să rămână.
Avea lucrurile în mașină, le-am văzut eu.
Dacă tu crezi că eu sunt vinovat, mergi și adu-o pe mama ta.
Îi sunăm și mergem să-i plătim.
Am îndoieli.
- Nu te-a aruncat el? - Ba da.
S-a întâmplat ceva acasă?
Nu, dar copilul meu nu mai mișca de dinainte.
Înainte să te împingă?
Adică pruncul murise deja?
Nu știu. Poate.
S-a întâmplat ceva?
Nu sunt sigură, dar înainte cu o noapte, am avut dureri.
- Ai mai pierdut vreun copil până acum? - Nu.
Am fost lovită de o mașină.
Socrul dvs ieșise pe stradă. Eu m-am dus după el.
Voia să traverseze strada înapoi.
Eu am fugit să-l opresc, dar m-a lovit o mașină.
Durerea a început în acea seară.
Soțul tău știe asta?
De ce nu vii să spui asta la tribunal?
Soțul meu mă va ucide dacă află că v-am spus asta.
Așteaptă de ieri, de când le-a făcut promisiuni creditorilor.
Și ce legătură avem noi cu toate astea?
E vina mea.
Ieri, când mi-a spus că i-ați promis acei bani,
m-am speriat și am sunat câțiva oameni.
Ei spun că dacă am îndoieli, e păcat să primesc banii.
Dacă nu plătim, trebuie să dovedim nevinovăția soțului meu.
V-am pus să jurați că nu o să repetați toate astea.
Dar soțul tău nu ne lasă în pace.
Mă tem pentru copilul meu.
Eu mă tem că dacă voi lua acești bani, se va întâmpla ceva cu fetița mea.
Ce vrei să fac eu?
Nu plătiți acei bani.
Nu o faceți.
Ne va lăsa în pace soțul tău?
Dă-mi mie asta. Adu niște farfurii.
Stai liniștită. Nu se va întâmpla nimic.
După ce-ți vei retrage plângerea, îți vom da cele trei cecuri.
Allah să vă aibă în pază.
Hojjat, adu un pix și o hârtie, ca să scriem totul și să semnăm.
Vreau să spun ceva mai întâi...
Spune o rugăciune și gata.
Mi-am dat deja acordul și mă voi ține de cuvânt.
Vreau doar ca soția lui și fiica mea să fie aici când vorbesc.
Unde e?
Mulțumesc.
Vă rog să o chemați și pe fiica mea.
Intră, te cheamă tatăl tău.
Termeh, așază-te aici.
Scuzați-mă, dle.
Uite...
Am scris cecurile și vi le dau.
Nu e nicio problemă.
Vreau să vă cer o favoare.
Dnă, sunteți o persoană credincioasă.
Jurați pe Coran că din cauza mea ați pierdut copilul.
Aduceți Coranul.
Du-te și adu-l.
Întoarce-te repede sau vor intra la bănuieli.
Creditorii lui au venit aici pentru bani.
O să ne distrugi reputația.
Nu o să jur.
Nu ai spus că te-ai dus după tatăl lui și că te-a lovit o mașină?
De ce nu vii?
Îi e teamă să jure.
De ce?
Am îndoieli.
Allah...
Azam, du-te și stai cu ei.
De ce spui abia acum?
Jur că i-am spus lui Azam.
Spune-mi exact ce s-a întâmplat.
Cu o zi înainte, m-a lovit o mașină.
Și în noaptea aceea, am avut dureri mari.
- Să mergem, va fi păcatul meu. - Nu.
E păcat. Am întrebat.
Ce păcat? A fost de acord. Să mergem.
Mă tem că vom fi pedepsiți.
Mai pedepsiți de atât? Uite în ce situație sunt.
Fie-ți milă de mie, de copilul nostru.
Mă tem că va păți ceva copilul nostru.
- Să mergem. - Nu pot.
Haide.
Nu pot.
Nu te lovi singur!
De ce ai venit aici, în seara asta? Nu ți-am spus să nu veniți?
Nu ți-am spus că nu vrem banii voștri?
Cum voi mai locui în casa asta?
De ce mi-ai făcut una ca asta?
Să mergem.
Scumpo, haide.
Bună ziua, Intră.
Ce ai hotărât?
Părinții tăi te lasă pe tine să alegi cu care din ei rămâi.
Cu tatăl tău sau cu mama ta?
Te-ai hotărât?
Da.
- Sigur? - Da.
- Te-ai hotărât sau nu? - Da.
Care e decizia ta?
Trebuie să spun acum?
- Dacă nu te-ai hotărât... - Ba am făcut-o.
- Dacă nu te-ai hotărât încă... - M-am hotărât.
Și?
Vrei să iasă ei de aici?
Se poate?
Dle, mergeți puțin afară.
Și dumneavoastră, dnă.
Traducere și adaptare: Nahrmer @ www.titrări.ro